Bună dimineaţa, dle căpitan. Agent Lisbon.
Jane. Consultant. Ce avem aici?
Vă mulţumesc că interveniţi. Cei de la Omucideri vă sunt îndatoraţi.
- Jane. Tu eşti tipul clarvăzător. - Aşa e.
Eu nu cred prostiile astea cu percepţiile extrasenzoriale.
- Fără supărare. - Nu mă supăr.
Uite, Ivor Rassmussen, 34 de ani, locuieşte în River Park.
Nici urmă de arma crimei. Securitatea magazinului a venit foarte repede
şi i-am reţinut pe toţi cei care erau aici în acel moment.
Sunt reţinuţi la raionul de mobilier.
Deci, "CARNAC" ce spune Ivor?
Îţi spune cine a făcut-o?
Pantaloni din piele, apă de colonie, bijuterii falice, un gigolo.
Urmărea damele din înalta societate, nu prea norocos.
Uneori, folosea cocaină. Cântă la chitară, dar nu prea bine.
Lucrează într-un mediu ne-creativ al unei afaceri de creaţie.
Poate în publicitate, dar nimic care să merite să mori.
Aşa că a murit din motive sentimentale. Unde sunt suspecţii de care ai menţionat?
- Martorii? - Indiferent.
Las-o mai moale. Mult mai moale.
Bine. Totul e sub control. Vreau să termin repede, să ne vedem de drum.
Bună ziua, suntem de la BIC.
E posibil ca unul dintre voi să fie criminalul.
Dacă este aşa, voi afla cine anume.
Aceştia doi sunt nevinovaţi. Pot să plece.
Rămâneţi pe-aproape. Ne trebuie declaraţiile voastre.
Neil.
Care e cea mai mare greşeală comisă vreodată? Spune repede.
- Prima căsătorie. - Bun răspuns.
- De ce eşti aşa nervos? - Nu sunt. Eu doar... Eu...
- Tu. Numele tău? - Candace.
Candace. Îmi place numele ăsta.
Poftim. Mulţumesc.
E în regulă, sunt consultant.
Candace, urmează-mi sfatul. Iart-o pe mama ta.
Poate că durerile de cap se opresc.
- Îmi iubesc mama. - Greşeala mea. Ignoră-mi sfatul.
- Tu, numele tău. - Reed.
Scuzaţi-mă. Asta e o glumă, aşa e?
O glumă? Un om a fost ucis aici. Ţi se pare amuzant?
Te amuză?
- Nu, dar... - Atunci, stai jos.
Reed, o întrebare rapidă:
Green Lantern împotriva lui Thor. Cine câştigă?
- Thor. - Da?
- De ce l-ai ucis pe Rasmussen? - Nu eu l-am omorât.
Tu, doamna ţâfnoasă şi arogantă, care e povestea ta?
Sunt Mandy Schultz. Şi vreau să ştii...
Lasă-mă să ghicesc, soţul tău e o persoană importantă?
Se întâmplă chiar să fie.
John face parte din Consiliul oraşului Modesto.
Şi treaba asta e total neprofesionistă şi lipsită de respect.
O să-i spun soţului meu să discute cu superiorii săi.
Mandy, Mandy.
Pastilele pentru dietă îţi întunecă mintea.
Aici suntem în Sacramento, marele oraş, soţul tău nu înseamnă nimic aici.
- Până aici. Agent Lisbon. - Mai lasă-l un moment.
Nu ne mai trebuie un moment. Cazul este deja închis.
Mandy ne va conduce drept spre arma crimei.
- Ce? - Ia-mă de mână...
trebuie să te ating să pot intra în mintea ta.
- Eşti nebun. - Dovedeşte-o.
Dacă greşesc, dacă nu putem găsi arma crimei,
atunci o să arăt ca un idiot.
Da, vei arăta.
- Ce faci... - Nu vorbi.
Iată. Arma crimei.
E o nebunie. N-aveam de unde să ştiu că era acolo.
Atunci cum de ne-ai condus spre ea, dacă n-ai pus-o acolo?
N-am pus-o. Nu ştiu...
Dar nu eu l-am ucis pe acel om...
- Nu l-am ucis. - Are dreptate.
N-are nimic de-a face cu crima. Ce?
Am folosit-o ca momeală pentru ca adevăratul criminal
să-mi dea indicaţii clare.
Haide. Despre ce mai vorbeşti acum?
În orice parte nu voia el să mergem într-acolo ne-am dus.
- Adevăratul criminal? - Da, vrei să ghiceşti cine e?
Haide, Jane.
- Neil. Hei!
Scuzaţi-mă. Nu. N-am fost eu. Nici măcar nu-l cunoşteam pe omul acela.
Bănuiesc că avea o aventură cu actuala ta soţie.
Ai aflat şi ai iertat-o, ca un fraier.
Te-a văzut aici, poate a rânjit şi a glumit,
te-a făcut să te simţi... mic.
Te-a umilit.
- Bună treabă. - Cazul e închis, nu-i aşa?
Hei. Lasă-l jos.
Am spus să-l arunci!
= The Mentalist = Sezonul 2, Episodul 1 - "Răscumpărarea"
Traducerea şi adaptarea: dflo Corectura: Felixuca
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Un suspect mort. Un sfert de milion de dolari daune.
Reclamaţii oficiale de abateri de la Poliţia din Sacramento
şi de la Consiliul Oraşului Modesto.
Daunele au fost supraevaluate.
Cu tot respectul, Virgil. Am încercat să rezolv cazul.
Totuşi cred că Red John ar trebui să fie o prioritate, deoarece...
- ...au noi piste. - Opreşte-te!
Asta este cauza problemei: Red John.
Încă de la cazul Tanner...
ai acţionat foarte impulsiv.
Cred că urmează o tâmpenie definitivă.
N-o să se întâmple. Pot să-l strunesc.
Poţi?
Poate că de când ţi-a salvat viaţa,
îl tratezi cu blândeţe. Poate te simţi obligată
să-l laşi mai liber.
Nu, domnule. Nu e cazul de aşa ceva.
Hei, Sam, vino aici.
- Lisbon. - Bosco.
Agentul Bosco şi unitatea lui se vor ocupa de cazul Red John.
Ce? Nu, nu, nu.
Tu întotdeauna ai fost prea implicat în caz, şi acum, amândoi...
sunteţi mult prea implicaţi. Trebuie să facem o schimbare.
- Putem vorbi despre asta? - Nu.
Ai lucrat cu agentul Boscoe, ştii că-şi va face treaba bine.
Trebuie să-mi laşi echipa să termine ceea ce au început.
Teresa, fără supărare,
dar voi nu sunteţi nici măcar aproape de a-l prinde pe tipul ăsta.
O nouă perspectivă poate fi o idee bună.
Ce ştii despre caz?
Nu prea multe. Ştiu că e un criminal în serie,
15 de victime, inclusiv soţia şi copilul tău.
Pot să-mi imaginez durerea ta.
Poate că acea durere îţi întunecă judecata.
Şi eu Sam? Mie ce-mi întunecă judecata?
Bună întrebare. Spune-mi tu?
- Ce s-a întâmplat? - Nu mai lucrăm la cazul Red John.
- Ce? - Nu se poate. E cazul nostru.
- Ce a spus? - Linişte.
E din vina mea, dar este un imbold pentru noi toţi.
Am devenit lenţi şi neprofesionişti.
Trebuie să recâştigăm încrederea care am pierdut-o.
De acum înainte, vom lucra 100% după regulament.
Fără scurtături, fără...
Ce faci?
Pleci?
Sincer, dacă nu pot folosi slujba asta pentru răzbunarea mea personală...
atunci, nu prea am ce să fac eu aici.
Eu...
Nu pot să fac lucrurile mai bune. Nu pot învia morţii,
atunci ce mai putem face?
Ne-am plimbat prin California, vizitând oameni nefericiţi.
- Ne luptăm cu răul şi cu nedreptatea. - Şi merge treaba?
Aţi făcut vreun progres în ultima vreme?
I-am închis pe cei răi, unde nu-i pot răni pe oameni. E suficient.
Făceam mai mult bine când eram medium. Le dădeam oamenilor speranţă.
Speranţe false, dar erau speranţe.
Cred că ai dreptate. Că vrei să pleci.
În felul ăsta poţi fi escroc cu normă întreagă,
în timp ce noi ne continuăm munca inutilă în linişte.
De fapt nu asta am spus, vorbeam mai mult despre mine.
- În Twenty Palms. - Hai. Vino şi tu, Van Pelt.
Luăm două maşini în cazul în care trebuie să ne despărţim.
Ne vedem când ajungeţi.
Şefa, fără să fiu lipsit de respect, dar cred că avem nevoie de Jane.
Ne descurcăm noi.
Poate nu vom rezolva tot atât de multe cazuri,
dar cele pe care le rezolvăm, le vom rezolva în mod profesional.
Van Pelt, nu e un avion.
Bine, bine.
Îmi pare rău.
Nu vă las să bâjbâiţi.
- Doar încă un caz. - Pune-ţi centura.
Van Pelt vino cu mine, voi vorbiţi cu...
cei ajunşi primii în locaţie. Vedeţi ce ştiu.
Apartamentul e sus. Avem o femeie albă,
spre 40 de ani, cu carte de identitate falsă.
- O să-i spunem Jane Doe. - Cine a găsit cadavrul?
Administratorul a spus că uşa a rămas deschisă peste noapte.
Ultima pe stânga.
Mulţumesc.
Ce crezi?
Paralizată cu arma cu şocuri şi sufocată cu pernă.
- Căutau ceva. - Şi au găsit, Grace?
Imposibil de spus.
Se pare că au căutat în orice loc posibil, nu?
Da
Deci putem presupune că n-au găsit orice ar fi căutat.
- Cum aşa? - Să spunem că...
sunt sute de locuri unde să cauţi ceva,
Care sunt şansele să-l găseşti, în acele sute de locuri?
- Nu prea multe, nu? - Ce altceva ai mai găsit?
Fără droguri, fără prezervative, fără lucruri care să indice prostituţia.
Poate că o crimă personală? Un soţ sau un iubit?
E un progres. Cred că greşit, dar din motive bune.
Mulţumesc frumos.
Nimic la maşină. Îi pun pe cei de la laborator să verifice.
E încă înregistrată pe fostul proprietar. A vândut-o cu banii lichizi acum 6 luni.
În esenţă nu ştim nimic despre ea.
Bun început.
Este o casnică din clasa de mijloc
care a făcut ceva rău, ceva de care se simte foarte vinovată.
Suficient de vinovată, încât să fugă să se ascundă.
Asta e dovadă. Ştii protocolul.
Dacă pui "Bullfrogs câştigă Trofeul Liceelor"
într-un motor de căutare, vei găsi casa lui Jane Doe.
- Pot să mă uit şi eu? - Bineînţeles.
E o camionetă muncitorească. Tatăl cred că lucrează în construcţii.
Curierul de Bayshore Aprilie 2006.
"Finală, fetele de la Bullfrogs domină fetele accidentate de la Panthers."
Acum, compară lista jucătorilor cu articole asemănătoare
din acelaşi ziar, din ultimul an, folosind cuvântul "dispărut".
Dacă plecăm acum, ajungem în Bayshore în vreo două ore.
Avem nevoie de mai mult decât Bullfrogs pentru a continua.
Curierul de Bayshore Luna iunie a acestui an.
Titlul este:
"Poliţia n-are nicio pistă în cazul Dunninger."
De când a dispărut luna trecută...
Poliţia din Bayshore nu a găsit-o pe Monica Dunninger de 43 de ani."
"Secretara e acuzată că a furat aproape un milion de dolari"
"de la angajatorul ei, Jaffe Printing."
Bine, atunci e Bayshore.
Deci, criminalul căuta milionul de dolari.
Dacă aş avea un milion de dolari n-aş locui într-o fundătură ca asta.
Înainte să o luăm pe autostradă,
ar fi bine să mergem prin cartier să găsim o casă goală de vânzare.
De ce ar fi bine?
Cred că mă voi muta aici.
Fără secrete, Jane.
Fără minciuni, fără trucuri, fără surprize, doar adevărul.
- De când e asta o regulă? - De când am zis eu că e.
- Şi dacă nu? - Pleci din echipă.
Asta nu-i echitabil. Ăsta e ultimul meu caz, îţi aminteşti?
Singurul motiv pentru care încă mai sunt aici...
e că îmi fac griji cum v-aţi descurca fără mine.
Serios? Crezi că vom fi pierduţi fără tine?
Păi, da. Să fim cinstiţi.
Să mergem.
Condu. Dă-i drumul..
Aşteaptă. Asta...
Ce le-ai spus?
Nimic, serios. Doar exagerare.
Trebuie să găsim o casă de vânzare.
Bine.
Uite un anunţ.
Perfect.
Monica. Sună-mă, Miles.
Îmi spui şi mie despre ce e vorba?
- N-ai vrea să fie o surpriză? - Nu.
Uite. Căpşuni.
Căpşuni?
Vedeţi?
- Cum sunt? - Bune.
Cho şi Rigsby, vorbiţi cu vecinii.
Van Pelt, vino cu mine.
Lisbon...
Îmi pare rău pentru ce am spus mai devreme.
Pot să lucrez în continuare cu tine, te rog?
Am crezut că pleci.
- Ştii că nu vorbit serios. - Până la urmă merită slujba asta?
Nu, nu e asta. Chiar deloc. E doar...
Nu am altceva să fac.
Fără glume. De acum încolo trebuie să existe limite.
Sunt de acord.
Trebuie să ştiu că poţi să-ţi faci treaba şi să fii eficient,
fără să faci mizerie, pe care eu trebuie s-o curăţ.
Fără mizerie, promit.
În consecinţă, poţi rămâne cu echipa.
Mulţumesc.
Poftim.
- Cum a murit? - A fost crimă, dar nu a suferit.
Încă nu avem vreun suspect.
Unde era?
Trăia singură într-un mic apartament, în Twenty Palms.
Credeam că trăieşte în Mexic sau altundeva.
- Ea mereu... - Opreşte-te!
Vreau să mă întind.
Sigur, campionule. Să mergem.
Vino.
Fac nişte ceai, doriţi câte o ceaşcă?
- Nu, mulţumesc. - Mi-ar plăcea o ceaşcă, mulţumesc.
Stai aici.
Ansel a avut cancer, e mai bine acum, dar e încă slab.
- E în remisie? - A dispărut.
100%. Suntem binecuvântaţi.
Chiar şi medicii au fost surprinşi.
Mulţumesc. Spune-mi despre mama ta.
Sigur. Vă spun eu.
Să fure banii aceia şi să fugă? A fost ultima picătură.
Când Ansel avut cancer, modul în care ea înfrunta situaţia?
Analgezice şi un ticălos de iubit.
Asta e mama mea.
- Ştiţi numele iubitului ei? - Bodhi Andros.
Cum am aflat?
Ansel a fost la ea, la cursul de yoga.
A văzut-o când şi-o trăgea cu profesorul în birou lui.
- Vă puteţi imagina? - Apoi ce s-a întâmplat?
Şi-a făcut numărul, era ruşinată.
Îi părea rău, s-a schimbat. Indiferent.
Şi tatăl meu a fost aproape să o ierte.
Nu putea abţine o iubea.
Dar tu nu... o iubeşti?
Niciodată n-a avut timp pentru mine.
Totdeauna vedeam dincolo de farmecul ei.
- Era o vacă egoistă. - Cassie.
Nu vorbi asta. Ea te-a iubit.
Şi acum e moartă. Arată-i un pic de respect.
Era un suflet minunat, plin de bucurie, cu speranţe mari.
Şi realitatea a cam doborât-o.
Dar, uite, doar pentru că jaful a fost la ştiri...
...astfel medicii de la spital au auzit de el
Şi ne-au întins o mână de ajutor.
L-au luat fără niciun ban, şi i-au salvat viaţa,
Chiar şi atunci când toată lumea spunea că nu mai are nicio şansă.
Se spune că necunoscute sunt căile Domnului...
Ştiţi voi, Dumnezeu nu neapărat...
Mulţumesc pentru timpul acordat.
Da, mulţumesc.
Foarte bun ceaiul.
Aproape că am uitat. Ştiţi cumva un anume Miles Thorsen?
Nu, nu cred.
- Sunteţi siguri? - Da.
Bine.
Ansel? Hei, Ansel!
Îl cunoşti pe Miles Thorsen?
- Nu. - Bine.
- La revedere. - Mulţumim.
- Cine este Miles Thorsen? - Nimeni special.
Vezi, despre asta vorbeam..
Nu. Şi eu. Fără scandal, fără belele, nu-i aşa?
Doar arunc o imensă plasă invizibilă.
Criminalul nu va şti că s-a prins decât când va fi prea târziu.
Miles Thorsen este plasa invizibilă?
Da, este.
Avem adresa lui Bodhi Andros.
Cho şi Rigsby verificaţi-l.
Van Pelt, caută urma banilor, cineva are acel milion de dolari.
Începe cu tatăl şi fiica lui.
Vezi dacă au cheltuit bani pe care n-ar trebui să-i aibe.
- Mie mi se par nevinovaţi. - Aşa ţi se par?
- Bine, minunat. Lasă-i în pace. - N-am vrut...
O să-i verific.
Bine, să ne întoarcem în Sacramento.
- Ce atâta grabă? - Am o întâlnire.
- Cu Bosco. - Baftă!
Minunat curs, fetelor.
Să folosim această concentrare şi în timpul săptămânii.
Namaste.
- Namaste. - Mulţumesc.
- Bună, îl caut pe Bodhi Andros. - La naiba!
Da, biroul lui e la etaj, spre dreapta.
Mulţumesc.
A fost cumva într-o casă de corecţie?
Da.
- Pentru ce a fost condamnat? - Probleme cu găştile.
Ai fost într-o gaşcă? Cum se numea?
Avon Park Playboys.
Avon Park Playboys?
Nu am ales eu numele.
Ce fel de chestii făceau cei din gaşca Playboys?
- Nimic bun. - Ca de exemplu?
- Nimic din ce ar trebui să ştii tu. - Tu alegi.
Nu cred că partenerii ar trebui să aibă secrete,
dar, ştii tu, e alegerea ta.
- De parcă tu n-ai avea secrete. - Ce vrei să spui?
Ştii tu..
Tu de acolo! Poliţia, BIC. Ridică-te încet şi cu mâinile sus.
Nu sunt înarmat.
Minunat! Ieşi încet, cu mâinile pe cap.
Nu îţi facem nimic. Promit.
Ies acum.
Nu trageţi!
Bună dimineaţa, domnule! Sunteţi Bodhi Andros?
- Da, sunt. - Întoarce-te!
Îmi pare rău de întârziere. Traficul infernal.
- Ce vrei să bei? - Tu ce vrei?
Eu vreau o sticlă de apă. Mulţumesc.
Un hotdog cu sos şi o sticlă de apă.
Mulţumesc!
- Păstrează restul. - Mulţumesc!
N-o să te mint, nu sunt prea bucuros că nu mai lucrez la cazul Red John.
Poate că ai dreptate.
O nouă perspectivă. Poate de asta e nevoie.
Uite care-i treaba, Sam. Dacă pot să-ţi spun.
Cunosc acest caz.
Aş putea să-ţi fiu foarte util dacă ajungem la un fel de înţelegere.
Vrei să te ţin la curent cu mersul cazului?
- Desigur! - Să-ţi spun de noi piste.
Da, să menţinem o linie de comunicare.
E bun?
Soţia mea vrea să ţin regim.
Asta e ca şi cum aş înşela-o...
Hai să-ţi comunic ţie ceva...
Tu eşti un petrecăreţ. Un clovn.
Piste noi?
Nu ţi-aş spune nici unde-i baia, chiar dacă ţi-ar lua fundul foc.
- Ne-am înţeles acum? - Pe tine te-am înţeles.
Ţie ţi-ar trebui ceva timp să mă înţelegi pe mine.
Eşti plin de dezgust de sine şi de narcisism.
Eşti dependent de control.
- Ţi-e frică de îngrădire. - Care este Beatles-ul meu preferat?
Soţia ta a vrut să te opreşti din chestia asta cu clarviziunea.
Te-a implorat să te opreşti, dar făceai prea mulţi bani.
Te distrai prea mult.
Încă o auzi cum te roagă.
Cum mă descurc până acum?
Ai citit interviurile din dosarul meu. Deci, poţi citi.
Impresionant.
Uite, Patrick, îmi pare rău că sunt aşa de de dur cu tine.
Serios?
Nu eşti detectiv, eşti o victimă.
Compania Jaffe Printing Locul de muncă al Monicăi Dunning.
Patrick, cum a mers întâlnirea cu Bosco?
- Nu te aud. - Am spus...
- Cum a mers cu Bosco? - Nu...
Cum a mers cu Bosco?
Bine, a fost bune.
Am avut un schimb onest de idei.
Deci ne va ţine la curent?
- Nu. - Nu?
Nu mi-ar arăta unde-i baia
nici dacă fundul mi-ar lua foc.
- Crezi că e amuzant? - Da.
Aceea e dna Jaffe.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Ce vrei să faci? - Nimic.
Nimic?
Dacă stai pe malul râului şi să aştepţi destul de mult,
vei vedea cadavrele inamicilor tăi plutind la vale.
Mergem?
Agentul Lisbon, nu-i aşa? Eu sunt Ronda Jaffe, preşedinta companiei.
- Acesta e colegul meu, dl Jane. - Bună ziua.
Vă mulţumim că v-aţi făcut timp să vorbiţi cu noi.
Nicio problemă. Vreţi să vorbiţi cu directorul meu financiar, Greg Humphrey?
- Da, doamnă. - Bine, să mergem în biroul meu.
- O cunoşteaţi pe Monica Dunninger? - Da.
Îmi ştiu tot personalul.
E aşa de trist. Toate acestea, e aşa de trist.
Săraca femeie.
Era mai mult constrânsă de probleme decât pusă pe furat. Sunt sigură.
Şi ştiţi, nu e vorba de bani.
E mai mult vorba despre pierderea încrederii.
Aceasta e o companie de familie.
Şi tatăl meu spunea întotdeauna că:
La Jaffe Printing e vorba de valori, şi nu de maşini.
Îl cunoaşteţi pe Miles Thorsen?
Miles Thorsen? Nu.
- Sunteţi sigură? - Da.
Serios, e o prostie.
Relaxează-te.
I-am salvat viaţa. Îmi poartă pică.
Serios?
Jill?
Jill, unde a plecat Greg Humphrey?
Trebuia să fie aici.
Alo?
Îmi cer scuze.
Probleme minore la inventar. Le-am rezolvat.
Greg Humphrey Mă bucur să vă întâlnesc.
Patrick Jane.
Investigăm moartea Monicăi Dunninger.
Da...
Groaznic, oribil.
Şi eraţi supraveghetorul ei direct, aşa e?
Ştiu ce vreţi să spuneţi, şi da, a fost vina mea
că a furat de la noi. E vina mea. Ar fi trebuit să ştiu.
Greg, practic, e parte din familie.
- Toţi greşim. - Trăim, învăţăm
şi trecem mai departe.
Puteţi să-mi spune-ţi cum a făcut-o? Ca pentru profani.
Am mai făcut asta cu Unitatea de Finanţe a FBI-ului.
Chiar trebuie s-o facem din nou?
Da
Nici o problemă.
Mulţumesc.
Care a fost funcţia ei aici?
Asistent manager.
Avea în grijă conturile mai mici.
În esenţă de cafea şi biscuiţi.
Acesta a fost birou ei.
Cum de a reuşit să fure atâţia bani?
Atunci când sistemele de finanţe şi contabilitate
au fost de integrate, nimeni nu s-a gândit să protejeze conturile mici.
Monica a reuşit să acceseze site-ul de tranzacţii
şi a creat un vânzător fals. Dar nu cred că era aşa de isteaţă,
ca să fiu sincer.
Nu ştim exact cum a reuşit,
fiindcă şi-a prăjit hard disk-ul.
Şi şi-a luat caietele contabile cu ea.
O să ne uităm la o grămadă de numere?
Probabil.
- Bine, eu voi aştepta în maşină. - Du-te.
Ştii un bărbat pe nume Miles Thorsen?
- Nu. - Eşti sigur? Gândeşte-te.
- Sunt sigur. Cine e? - Nu contează.
Vă rog să continuaţi.
Mă scuzaţi puţin?
Şefa. Cred că am găsit ceva.
Fiica victimei, Cassie Dunninger...
...are grijă de banii familiei. Plăteşte facturile.
În urmă cu cinci luni a încetat să plătească chiria cu cecuri...
A trecut pe bani lichizi. La fel şi cu alte conturi.
- A plătit cu numerar. - Bună treabă.
Du-te şi vorbeşte cu ea. Dacă nu are un răspuns bun, du-o la secţie.
Sigur, şefa.
De ce te-ai ascuns de noi, Bodhi?
De frică, omule. Frică.
Mă tem pentru viaţa mea de când am auzit.
De ce?
De cine a ucis-o.
Ori soţul ei a răbufnit, şi atunci sunt următorul pe listă,
ori cineva cu care a făcut afaceri, poate cred că ştiu prea multe.
Făcea afaceri cu cineva?
Înainte de a dispărea, a venit să mă vadă
şi mi-a spus că a făcut o afacere
cu cineva care va repara totul.
Afacere? Ăsta e cuvântul pe care l-a folosit?
Da, începea o nouă zi din viaţa ei,
şi a vrut să-mi ceară scuze pentru că era o pacoste.
- Ceea ce era. - Cum aşa?
Era prea ataşată de familie şi de copiii ei, prostii din-astea.
Îi iubea pe copiii ăia.
De ce aş vrea să vorbesc cu ea despre copilul ei bolnav?
- Puteam s-o ajut cu ceva? - Nu eşti medic.
Exact.
Când ne-a prins băiatul ei, ea a fost distrusă, ştii?
Şi eu eram...
Nu te înjosi.
Trebuie să te iubeşti, chiar dacă eşti un ratat total, nu-i asta?
Cea mai mare dintre iubiri.
Şi a avut dreptate, ca întotdeauna.
Sigur.
- Ştii pe cineva Miles Thorsen? - Nu. Cine e?
Nu ştiu.
E destul zahăr?
Da, mulţumesc.
Cassie, spune-mi despre bani.
La o lună după ce a fugit, m-a sunat mama.
A spus că vrea să ne ajute, să ştie ce mai face Ansel,
că ne iubeşte foarte mult bla, bla, bla, bla.
I-am spus să se ducă la naiba şi am închis.
Două zile mai târziu, am primit o scrisoare cu 5.000 de dolari.
Vreun mesaj?
"Cu dragoste, mama".
Atât
Ce trebuia să fac? S-o duc la poliţie?
- De fapt, da. - Ei bine, nu am dus-o.
Aveam nevoie bani.
I-ai spus tatălui tău de bani?
Nu.
Cât de des vă trimitea bani?
5.000 de dolari în fiecare lună.
Ia-i răspuns la scrisori?
Nu.
- Îmi place pentru asta. - Cum aşa?
Îşi dispreţuieşte mama. Mama are un milion furat.
Ţin legătura secretă. Fă calculele.
- Poate. - Nu? Tu ce crezi?
Aş ghici. Ar putea fi oricine.
Nu oricine. Tu n-ai făcut-o, eu n-am făcut-o.
Eşti distras.
Te gândeşti la Bosco şi la Red John.
Concentrează-te pe treaba asta.
Te bucuri că Bosco are cazul Red John, nu-i aşa?
Bosco este unul dintre cei mai buni agenţi.
Poate nu e rău că nu mai avem cazul. Suntem prea implicaţi personal.
- Asta îţi spune psihologul tău? - Toată lumea îmi spune asta.
Dar psihologul ţi-a spus asta, nu-i aşa? Bine, poate ai dreptate.
Poate e adevărat, poate ne-am prea implicat în caz.
- Nu sunt aşa de sigur, dar mă voi gândi. - Mincinosule.
Trebuie să i-au o declaraţie.
Vezi cutia de acolo? Are lucrurile lui Monica în ea.
Caută prin ea şi vezi ce descoperi.
Da, doamnă.
Cine vrea să vină cu mine la Twenty Palms, să-l prindem pe criminal?
Lisbon e de acord cu asta?
Bineînţeles.
- Ce e aici? - Ia ghici.
- Casa lui Miles Thorsen. - Exact.
Cine e Miles Thorsen?
- N-am nici o idee. - Bine. Nu-mi spune.
- Nu-i numărul tău? - Da. Este numărul meu.
În caz că ucigaşul ajunge aici înaintea noastră. Astfel ne va suna.
Ce e aia acolo?
- Nu avem mandat. - N-ai auzit pe nimeni strigând înăuntru?
- Nu. - Eu am auzit ceva.
Nu e niciun strigăt. Aud perfect.
Pot să jur că am auzit pe cineva.
Bine, deci ce facem aici?
Toţi cei implicaţi se întreabă cine e Miles Thorsen.
Criminalul va fi de două ori curios. De trei ori chiar.
Poate că misteriosul Miles Thorsen are ceea ce caută ucigaşul.
Ceea ce nu a găsit.
Când îl va căuta, va vedea că Miles Thorsen locuieşte aproape de Monica.
- Va veni să verifice. - Exact despre asta vorbea şefa.
Ea n-a fost de acord, nu-i aşa?
Arunci, împuşcă-mă.
"Revoluţia fax-ului. Cutiuţa care ne va schimba lumea."
De ce ar fi citit Monica Dunninger această carte?
Şi tu, Cho, n-ar trebui să permiţi astfel de prostii.
Nu facem nimic rău. Care e problema?
Încălcarea proprietăţii, furt, pagube materiale...
- Uşa era deschisă. - Nu nu era.
- Fireşte. - Ce?
Rigsby, ai dreptate. Nu ar trebui să fii aici.
Ne ocupăm noi. Căuta cea mai apropiată bibliotecă.
De ce?
Pedeapsa ta că eşti molâu. N-o să-ţi spun.
- Haide. - Nu, nu-ţi voi spune.
Bine, bine. Mi-e indiferent.
Sună-ne când ajungi acolo.
Care-i poanta?
Nu-i niciuna. Am rezolvat cazul.
Credeam că deja l-ai rezolvat. Că de aceea aşteptăm aici.
Nu. Asta e...
E mai mult o ieşire la pescuit.
Poate muşcă, poate nu.
Ăsta e farmecul.
Stăm, ne relaxăm,
ne băgăm picioarele în apă...
Acest tip a prezis că până în anul 2000
fiecare casă va avea un fax.
Îţi vine să crezi?
Foarte multe faxuri.
- Nu? - Ba da.
Nostradamus a văzut multe dintre aceste maşini.
Vezi? De aia nu-mi place pescuitul.
- N-o să prindem nimic. - Avem nişte momeli foarte gustoase.
- Sunt încrezător. - Ai luat în calcul...
că ucigaşul a găsit deja banii?
Nu cred că vrea banii.
Nu cred că Monica i-a avut vreodată.
Ce a avut atunci? Şi cine are banii?
Structură originală de la mijlocul secolului. Instalaţii noi de cupru...
Bună Ai avut cumva un fax în anul 2000?
- De ce? - Nu trebuie să vă alarmaţi, domnule.
Suntem ofiţeri de poliţie, BIC.
Kimball Cho.
Bine, ce faci aici, Kimball? E vreo problemă?
O anchetă în desfăşurare, dle. Nu vă putem da alte detalii.
Deşi e vorba de o crimă...
Ce-ar fi să ne uităm la acel duplex în Royston?
Bună idee.
- La naiba. - Relaxează-te.
Mi-a văzut numele.
Ai spus adevărul. Avem o anchetă în desfăşurare.
Da, dar trebuia să lucrăm 100% corect. Asta nu e aşa.
- Îmi pare rău. - Am greşit adresa.
Rhonda! Hai înapoi.
Am venit din curiozitate. Asta e tot.
Dar, desigur.
Nu am nimic de spus fără avocatul meu.
Nu trebuie să spui nimic.
Am ştiut tu erai, de la început.
Mulţumesc că mi-ai spus şi mie.
Ei bine, când spun...
"Am ştiut că e ea," am vrut să spun că am bănuit că ea a fost.
În subconştient am crezut că a fost ea, când am văzut fotografia
cu ea în care ţine un cec imens în faţa spitalului.
Tu ai furat milionul de dolari din propria companie.
De ce aş face asta?
Păi, dependentă de jocuri de noroc, alege, dar oricare ar fi problema ta,
ai fost ameninţată cu demascarea şi ai făcut un târg cu Monica.
Dacă acceptă vinovăţia şi dispărea,
îi ofereai lui Ansel cel mai bun tratament de cancer din California.
Şi îi plăteai o rentă lunară să rămână dispărută.
- Este absurd. - Dar apoi, Ansel s-a vindecat,
şi astfel Monica n-ar mai fi rămas dispărută.
Nu prea mult timp.
Şi a trebuit să o reduci la tăcere.
E pură ficţiune. Nu aveţi nicio dovadă.
Dar avem dovezi.
Stai un pic. Unde este? Aici.
Asta e bună.
Am ajuns. Ştiu, ştiu.
"Revoluţia faxurilor" a fost cartea pe care a vrut-o Monica Donninger.
Stai un pic. Acum verific.
Am luat-o. Aşteaptă
Se pare că e un registru contabil.
Are şi un DVD.
Vreau doar să spun...
în cazul în care mi se va întâmpla ceva, că jur pe Biblie
că tot ceea ce este în registrul contabil este adevărat.
Ştiu că am pierdut dragostea şi respectul vostru pentru totdeauna
dar sper că târgul pe care l-am făcut
îl va ajuta pe Ansel să se însănătoşească.
Şi va compensa o parte din durerea pe care am cauzat-o.
Vă iubesc pe toţi atât de mult.
Mai ales pe tine, Cassie.
Chiar dacă tu nu crezi asta.
Îmi pare atât de rău pentru această încurcătură.
Vă rog să mă iertaţi.
Adio.
Cartea ne-a arătat târgul.
Monica a luat toată vina pe umeri, astfel ca...
Ansel să aibe parte de cel mai bun tratament posibil.
Bună treabă.
Bună ziua, sunt Sam Bosco, de la cazuri importante ale BIC.
Întrebare.
Cum îmi pot schimba parola de acces de acasă?
Am motive să cred că parola a fost compromisă.
Da, minunat. Sigur, aştept.
Subtitrare de dflo
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania